ХАЙД, ДЖЕКИЛ И АЗ = Епизод 11 =
Дойдохте ли на себе си?
Директор Гу.
Директор Гу, вие сте, нали?
Ще доведа доктора.
Помогни ми, Робин.
Аз…
я спасих.
Добре ли сте?
Можете ли да ми кажете…
какво се случи вчера?
Вие ми сложихте противогаза.
И изведнъж се появи Робин.
Той счупи прозорците и ме прегърна.
Но сега ми казаха, че той не е бил там.
Какво става?
Робин беше ли там?
Добре ли си, Хана? Сега се махаме.
Робин?
Кой сте вие?
Кой… си ти?
Ранена ли си някъде?
Не. - Не си ли изморена?
Не, добре съм. - Аз съм изморен.
Ще заспя всеки момент. - Директор Гу.
Докато не се събудя, би ли останала с мен?
Какво… - Току-що ме попита кой съм.
Отговарям ти.
Ще заспя сега и ще се събудя пак.
Тогава ще разбереш кой съм.
Директор Гу.
Хана.
Ранена ли си някъде?
Какво търсеше там снощи? Опасно беше.
Какво стана?
Робин… ти ли си?
Наистина ли си…
Робин?
Наистина си…
Робин.
Само че… как?
Какво… става тук?
Какво търсиш в тази стая?
Директор Гу…
Каза ми, че ще дремне за малко и ще се събуди пак.
Поиска да остана, докато се събуди.
Каза, че тогава ще разбера кой е той.
Убедена съм,
че точно директор Гу беше този, който заспа.
Но ти се събуди като Робин.
Какво точно става?
Как въобще е възможно?
Просто ме изслушай, Хана.
Соджин и аз…
сме две различни личности.
Страдаме… от ДЛР. Което значи…
Дисоциативно личностно разстройство.
Вид умствено заболяване.
Значи…
ти и директор Гу…
Казваш, че сте един и същ човек?
Не. Не сме един и същ човек.
Соджин и аз сме двама напълно различни мъже.
Имаме отделни личности, чувства, професии, дори спомени.
Аз съм този, който има чувства към теб.
И към когото ти имаш чувства.
Соджин… Показва ясно поведенческо отреагиране
спрямо потиснатите си емоции. Не виждаш ли?
Нарушава защитните си механизми. - Като виждаш това…
чувстваш ли си щастлива?
Сигурно е чудесно Соджин да има такъв защитник на своя страна.
Да го предпазва от всичко, което ще му навреди.
Да не би да не знаеш нормалния метод за лечение?
Изправяне лице в лице с травмата и приемане на болезненото минало.
Това ще помогне на пациента да спре да зависи от другото си аз
и да запомни болезненото минало. - Моите разбирания са други.
За някои е необходимо да помнят, за да оцелеят…
но за други е по-важно да забравят.
Значи Соджин просто е забравил това?
Лекувам го с хипнотерапия вече над 10 години.
Невъзможно е да излъжеш под хипноза или безсъзнание.
Това значи, че е променил спомените си както му е изгодно.
Обградил се е със защитни механизми.
Това е естествен инстинкт да премахнеш болезнените спомени.
Ще започна да руша защитните му прегради,
за да разбере какво е да си сам, без никаква защита.
Откакто изчезнах от живота му, той е напълно сам.
Стига де, добре знаеш как стоят нещата.
Най-голямата защитна преграда на Соджин…
е Робин.
Другото му аз, Хайд, е спасителят на хората?
Защо е създаден Хайд?
За да предотврати срещата със злата човешка природа,
пред която не е способен да се изправи сам.
Създал е добро второ аз, казвайки си, че реално това е той,
спасител на хора, а всъщност е един страхливец!
И на всичко отгоре…
се е снабдил и с трета защита.
Чанг Хана не трябваше да се появява. - Д-р Юн.
Самият факт, че е създал свои защити, показва агонията му.
Някои не биха се съгласили с това.
Може да е просто номер, за да избяга от всичко, за да не изпита болка.
Значи…
Какво ще правиш?
Ще използвам собствените му защити срещу него и ще го нападна.
Д-р Юн.
В момента, в който Соджин осъзнае, че защитите му вече не помагат…
Не си ли любопитна как ще реагира?
Това ще е истинският Соджин.
Видя ли?
Директор Гу? - Да, аз съм.
Трудно е за вярване, нали?
И аз бях така в началото.
Не можах да повярвам, че ми се случва.
Складът, в който бяхме снощи…
На това място преживях нещо ужасяващо.
И както вече знаеш… Не исках да живея повече.
Мисля, че болестта ми е опит да оцелея
и че точно затова…
Робин беше създаден.
Но…
Смятам, че се промених. Не, знам, че съм се променил.
Аз… бях този, който спаси този път.
Спасих теб.
Ти дойде за мен.
Дойде да ме защитиш.
Директор Гу. - Не, нека довърша.
Робин е вътре в мен. Той и аз сме едно и също.
Ние сме едно, еднакви сме.
Не, не сме един и същ човек. - Ние сме едно, еднакви сме.
Моля ви, спасете ме! Спасете ме!
Спасил съм те? Не, никога не съм го правил.
Човекът, когото помня, спасява хората.
За кого говориш? Прилича ли на мен?
Соджин не спасява хора. Но моята същност е да спасявам.
Не споменавай името на Робин пред мен, нито пред някой друг.
Казах ти, че Робин се появи заради теб, а заради теб аз…
Говореше, сякаш ти и аз сме му съсипали живота.
Какво е имал предвид?
Какво си си мислел, признавайки й всичко?
Ти искаше да криеш всичко завинаги,
докато аз исках да кажа истината.
Но не става въпрос за това сега. Не съм готов.
Защо го направи без съгласието ми?
За първи път ти се обърна към мен.
Помоли ме за помощ.
Така ли беше? - Да.
Това ме радва.
За първи път признаваш съществуването ми.
Само че всъщност… отново не ме зачете.
Не става дума за това, че разкриваш истината за себе си.
А че с това… казваш и кой съм аз.
Защо ти ще разкриваш на другите кой съм аз?
Особено на някого, когото харесвам?
Това са моите чувства. Емоции, които аз изпитвам.
Робин.
Никога досега не съм ти го казвал, но ти благодаря.
И…
Какво ми има?
Как се чувстваш? Имаш ли нужда от лекар?
Не, добре съм. - Ще оправя нещата в полицията.
Почини си. - Директор Гу.
В момента не съм сигурна кое какво е.
Чувствам се, сякаш сънувам.
Вярвам ти.
Но…
Може да не знам много, но в едно нещо съм убедена.
Аз… харесвам Робин.
Но като казвате, че вие сте Робин…
Не ми се ще чувствата, които имам към Робин, да са и към вас.
Защо тогава ме последва?
Можеше да умреш.
Да не ти е хоби да спасяваш хора?
Или си се притеснявала за мен? Ако е така, то защо?
За мен е без значение дали е било от симпатия.
Тя е най-близка до любовта.
Можем да започнем от там. Аз вече съм започнал.
Проучихте ли колата? - Собственост е на д-р Канг.
А мобилният телефон? - Непроследим.
Отпечатъци? - Не можах да намеря нито един.
А относно… газовия клапан?
Газовата помпа се управлява ръчно, което значи, че И Сухьон е бил там.
Проучваме фабриките и продавачите на дистанционни устройства.
Проверете и всички охранителни камери в района на склада.
Да, шефе.
Преди колко време д-р Канг изчезна? Да го хващаме това копеле най-накрая!
Залавяйте се с разследването! - Да, шефе.
Детектив Чанг. - Да?
Отлагаме взимането на показания от Гу Соджин и Чанг Хана.
Чувал ли сте се с тях?
Този случай вече не касае д-р Канг.
Извадете я от списъка със заподозрени.
Как може да сте сигурен?
Сухьон знае неща от миналото ми, които дори аз съм забравил.
Откъде д-р Канг би могла да ги знае?
Ясно е, че И Сухьон стои зад всичко.
Дори и така да е, няма следа от И Сухьон.
Знаем, че е на вашата възраст, и че баща му е бил И Джукьонг.
Изчезнал е, когато е бил на около 12.
Не знаем дали е бил осиновен или си е сменил името.
Което ме наведе на мисълта…
да разпространим негова снимка от детството
и да го обявим за издирване.
Но ако предприемем тази стъпка,
всичко свързано с увеселителния парк също би излязло наяве.
Е, нищо не сме решили все още.
Мога ли да се срещна с Ан Сънгун?
Здравей, Сухьон.
Спомних си всичко.
Ти… си си спомнил? - Да.
Само че…
Когато започнах да си припомням събитията от онзи ден,
се сетих и за някои подробности.
За какво говориш?
Какво ще сториш за сина си?
Не те ли интересува дали ще умре?
Понеже съм опитал да изтрия спомените си от инцидента…
трябва да съм наясно с причините за това.
Но ти знаеш, нали?
Спри да лъжеш. Това никога не се е случвало.
Така ли?
В такъв случай явно също като мен си изтрил и своите спомени.
Не.
Какво точно…
се опитваш да постигнеш? - В случая с отвличането…
е имало и друг престъпник, нали?
Не е било дело на един човек.
Имало е втори такъв.
Какво му прошепнахте в ухото?
Исках да разбера дали спомените на И Сухьон,
които са в главата на Ан Сънгун, са същите като моите.
Днес се държите по-различно от обикновено.
Случаят си е все така заплетен…
Да, наистина нищо не се е променило. Иначе…
Вече касае оцеляването ми, трябва да живея.
Аз съм този, който има чувства към теб
и към когото ти имаш чувства. Изчезнах преди 5 години
и заради теб се върнах след толкова дълго време.
Без значение какви са били причините на Соджин да се крие зад мен,
моето начало започна с теб.
Няма да те напусна.
Казваш, че не съм се появявал цял ден?
Като разбрахте, че д-р Канг вероятно е заподозряна,
се стресирахте много.
И Робин се е погрижил за всичко тогава?
Да.
Тъкмо решихме, че ще си отдъхнем след срещата на борда,
когато получихте обаждане от И Сухьон.
Не помните нищо от това, нали? - Не.
Как въобще стана това? Досега не се е случвало.
Председателят е.
Събитията от онзи ден…
Не помниш нищо от това, нали? - Не.
Не е като да си си казал да не се появяваш или нещо подобно.
Д-р Джералд Мински от болницата в Хюстън…
Костваше ми много да го доведа тук.
Лекувай се при него.
Ще бъде тук идната седмица.
Директор Гу дойде на работа днес.
И някой ще долети от Щатите.
Някой ще долети? А не той да отлети?
Разбери кой ще долети.
Какво ще правите?
Ще послушате ли баща си?
Приготви колата.
Д-р Юн.
Двамата със Соджин…
Похитителят отне първите 12 години от живота ви.
Но кой сега отнема живот?
Соджин започна да се променя.
Сега е твой ред.
Съжалявам, че идвам така.
Влезете.
Ще мина направо на въпроса.
Трябва ми помощта ви.
Помощта ми? - Това, което стана преди два дни…
Разбрахте ли от полицията? - Да.
Както казахте, имаше и още нещо,
което стана, докато се опитвах да избягам.
Спомних си какво е.
И си мисля…
че това може би е първата стъпка от лечението на болестта ми.
Болестта ви?
ДЛР.
Преди 15 години бях диагностициран с дисоциативно личностно разстройство.
Разбирам.
Сигурно ви е било трудно.
Това е упорито заболяване, убеден съм, че сте го криели.
Това ли е причината, поради която д-р Канг ви лекуваше с хипнотерапия?
Да. За първи път лечението ми се прекъсва.
Но вероятно затова…
имам симптоми, които не съм изпитвал преди.
Симптоми, които не е изпитвал преди?
Какви по-точно?
Не съм специалист като д-р Канг, но ще се опитам да ви помогна.
Говорете свободно.
Установен е стабилен модел, където аз
и друга самоличност могат да съществуват заедно.
Не съм убеден дали е в резултат на стрес или преживян шок…
но ми казаха…
че не съм бил себе си цял ден.
Не се е случвало досега. Не беше и нарочно.
Какво може да значи това?
Това…
Не съм специалист в тази област,
затова внимавам като казвам това…
Не, не може!
Но това е признак…
че главната личност спира да съществува.
Случайно да сте имали други симптоми?
Не, все още не.
Случвали ли са се подобни симптоми?
Ако да, какви по-точно?
Не е често срещано явление, затова не мога да говоря общо.
Ще проуча нещата.
Ще се поразровя и ще се свържа с вас.
Какво каза? Било е защото сте се разстроил
и не се чувствахте особено добре?
Чу това, нали?
Това е първият знак, че главната личност спира да съществува.
Кой е следващият симптом?
Когато главната личност покаже признаци на изчезване,
значи другото аз става по-силно.
Робин ще се надява това да стане, нали?
Знаеш, че е така.
Колко и добро второ аз да е създал Соджин,
това опира до съществуването на Робин.
Що за същество не би искало да живее?
Що за същество не би искало да се бори за живот?
Не си ли съгласна, д-р Канг?
Това е признак, че главната личност спира да съществува.
Трябва да вярвам в себе си.
Просто трябва да вярвам в себе си.
Свържи се с полицията.
Кажи им да обявят И Сухьон за национално издирване.
Моля?
Не съм убеден, че председателят ще одобри това.
Аз да не би да съм много щастлив? - Да, шефе.
Получих молба от Гу Соджин за национално издирване на И Сухьон.
Ще бъде намесено и името на председател Гу.
Той съгласен ли е? - Не е забравил станалото.
Готов е за съдействие.
В такъв случай да започваме. - Да, шефе.
Свикай пресконференция утре сутрин в 9 часа
и провери дали местната кабелна има най-търсената програма.
Да, шефе. - Но…
Не мислите ли, че външният ви вид
не е много подходящ за пред телевизии?
Детектив Чанг. - Да?
Приемате разследването като някакъв майтап?
Дръжте се по-сериозно.
Хайде де, детектив Нам. Не се дръжте така.
Бъдете честен. Нервен сте, нали?
Така е. Не знам какво да правя.
Публика и телевизии? Ще бъде по всички канали.
Трябва ми масаж на лицето. Кожата ми е безобразна.
Хана напусна Сеул, след като си тръгна от къщата.
Къде е отишла? - Хвана междуградския автобус.
Изключила си е и телефона.
Не знаем какво е намислил престъпникът,
затова я дръжте под око. - Да, шефе. Не се тревожете.
Аз съм.
Хана.
Робин, имам нужда от малко време. Моля те, дай ми време да помисля.
Робин.
Никога досега не съм го казвал…
но ти благодаря.
Също и…
Беше прав.
Помогна ми да оцелея.
Всичко, което не можах да сторя сам, ти направи вместо мен
и ме спаси.
През всички тези години търсех начин да се отърва от теб.
Беше враг, когото трябваше да нараня и съсипя.
Но…
Сега осъзнавам.
Че ти си… ти си…
мен.
Скоро… ще изчезнеш.
Не, всъщност няма да е изчезване.
Защото просто ще продължиш…
да съществуваш без мен.
Не, не ме пускай. Спаси ме!
Какво е това?
Робин! - Здравей, Учонг.
Знаеш ли къде е Хана сега?
Заповядайте. - Хана?
Каза, че ще си вземе почивен ден.
Ти къде беше? Притесних се.
Не се тревожи за мен. Ще ти се обадя по-късно.
Хана, къде си?
Робин.
Хана не е ли тук?
Каза, че ще си вземе отпуск.
Почакай! Да не й се е случило нещо пак?
За какво е всичко това?
Така ли ще се държиш? - Как?
Не ти пука колко се притесних?
Какво е станало между вас с Хана?
Стори ми се странно, когато Хана ми каза,
че вероятно ще отсъства следващите няколко дни.
И телефонът й е изключен.
Да вървим. - Къде?
Да я намерим. Умея ги тези неща.
Търсих те в продължение на 5 години.
Хайде.
Кое от двете е истина? Не знам на какво да вярвам.
Къде е отишла?
Какво стана? Скарахте ли се?
Нима?
Не разбирам подобно отношение, но знам през какво преминаваш.
Изражението ти ми е много познато.
Когато изчезна, те търсих навсякъде.
Всеки приличаше на теб, но никъде те нямаше.
Имахме прекрасни спомени, но се чудех
не можех ли да съм по-мила или по-добра с теб.
Благодаря ти, Учонг.
Върнах се след петгодишно отсъствие.
Благодарение на мислите ти за мен присъствието ми тук тези 5 години…
е потвърдено.
Защо говориш така? Пак ли ще изчезнеш?
Не, точно обратно. Никъде няма да ходя.
Докато има кой да ме помни,
ще съм тук…
и ще продължа да съм тук.
Трябва да се прибираш. - Отиваш ли някъде?
Трябва да проверя едно място.
Случайно Хана да е била тук? - Не, не е идвала.
Какво има?
Да не се е случило нещо с Хана?
Кажете ми какво става. - Няма нищо общо с вас.
Как така няма общо с мен?
Трябва ли да уведомим полицията?
Не, няма нужда.
В такъв случай да не би…
Гу Соджин да е казал на Чанг Хана всичко?
Гу Соджин се отби по-рано и ми каза, че не сте му близнак.
Явно Хана е объркана сега.
Не бяхте ли… сериозни?
Извини ме, знам, че не е моя работа.
Защо Соджин е бил тук?
Кажете ми защо е идвал и ви е казал това.
Никога не е говорил с друг, освен с д-р Канг.
Кажете ми.
Кажете ми защо изведнъж е решил да ви каже всичко.
Онзи ден…
Денят на отвличането…
Разбрах, че Гу Соджин е изчезнал. - Какво за това?
Дойде да говори с мен за това. Искаше да знае…
Какво означава това.
Не!
Какво… означава?
Означава…
че главната самоличност може да спре да съществува.
Предполагам, че надвисналата опасност го е накарала да ме посети,
както и да каже на Чанг Хана истината за себе си.
Не съм сигурен как ще се развият нещата,
но ако е нормален случай на ДЛР…
Като лекар не би трябвало да ви казвам нищо от това.
Защо тогава ми казвате?
Ако подозренията ми се окажат верни…
тогава този, който е поддържал Гу Соджин,
не е бил самият той.
Според мен сте били вие, Робин.
Трябва да разберете Соджин.
Било му трудно да приеме настоящата ситуация
и затова поведението му е изменчиво и непостоянно.
Трябва да му помогнете.
Спомних си нещо, на което не съм присъствал.
Спомнили сте си нещо? - Само че…
Не беше мой спомен.
Какво си спомнихте? - Мисля, че е спомен на Соджин…
от похищението му като дете.
Негов спомен от същия склад, където бяхме преди два дни.
Какво значи това?
Какво може да значи?
И аз имам право да знам.
Не, нямате.
Само Соджин има право да знае. - Защо?
Защо не можете да ми кажете?
Дори във вашите очи…
не съм човешко същество?
Да не съм фалшив, илюзия, някакъв аксесоар на Соджин?
Казахте, че аз съм поддържал Соджин.
Дори Соджин го осъзна, а винаги съм го искал.
Но защо всичко това звучи, сякаш всеки ми казва да изчезна?
Успокойте се и ме изслушайте.
Изчезването на Гу Соджин,
фактът, че си спомняте неща, които са част от паметта на Соджин,
може да са просто безсмислен феномен.
Понеже двамата имате едно тяло,
съществуват проявления, които нямат научно обяснение.
Говорим за нелечим проблем, така че вероятно не означава нищо.
Тогава… защо изглеждахте толкова шокиран?
Кажете ми.
Да не би да… изчезвам?
Питам дали ще изчезна.
Не, точно обратното.
Не, не го прави!
Какво имате предвид с точно обратно?
Не му казвай!
Фактът, че спомените на главната личност са във вашата глава…
означава, че спомените му се смесват с вашите.
Което ще рече…
че нахлувате в пространството на главната личност.
Това означава, че не вие, а по-скоро Гу Соджин…
е този, който ще изчезне.
Робин?
Вие сте по-податлив на хипноза, за разлика от Гу Соджин.
Ти си тук с мен. Винаги си бил на моя страна.
Означава, че нахлувате в личното пространство на главната личност.
Има… вероятност да не изчезна?
Как можа да му го кажеш? Никакъв лекар не си вече.
Соджин започва да се променя,
още със загубата на съзнание.
Точно както сам каза, Соджин вече не е толкова слаб.
Тогава още смятахме, че е защитаван от друг.
Робин вече вижда лъч надежда,
че би могъл да заеме мястото на главната личност.
Вече беше започнал да се надява, още преди да го подмамя с това.
Да го подмамиш?
Какво си сторил?
Изпратих малко писъмце на жалкия Робин.
Всички хора са еднакви.
Способни са на всичко, ако нещо им се изпречи по пътя
към нещо, което наистина искат, нали?
Освен това…
Наистина ли смяташ, че Робин е единствената тайна на Соджин?
Или пък…
Смяташ, че Робин, който си видяла, е истинският?
Не трябва ли да попитам какво не е наред?
Не съм сигурен какво точно става.
Веднъж разбера ли, ще ти кажа всичко.
Добре.
За малко да забравя.
Това пристигна за теб преди малко.
Защо не го прочетеш? Изглежда като писмо от фен.
Това е първото писмо от фен, което получавам от 5 години.
Тогава аз ще го прочета, става ли?
Виж колко е шик.
Знаеш ли защо Гу Соджин толкова отчаяно издирва д-р Канг?
Тя е открила метод за лечение на болестта му.
Скоро ще изчезнеш, Робин.
Робин, ти си мен. Скоро ще изчезнеш.
Не, няма да е изчезване,
просто ще продължиш да съществуваш без мен.
Телефонът на абоната не отговаря,
оставете съобщение след сигнала.
Аз съм…
Отново.
Къде си?
Няма ли те?
Тръгна ли си?
Аз все още…
Все още…
Детектив Нам
Чанг Хана дойде ли за показанията си?
Гу Соджин? Да не сте били в клуб?
Нали вие и секретар Куон ми казахте да не я притеснявам
и че ще говорите с нея, защото сега си почива?
Защо изведнъж се държите така?
Трябваше да говоря с вас относно пресконференцията утре!
Къде е Хана?
Защо Соджин прави това без съгласието ми?
И аз ли трябва да се разприказвам?
Къде си скрил Хана? Къде е! - Робин, работата е там, че…
И ти си знаел, нали?
За перфектното лечение на д-р Канг.
Знаел си, че го е открила.
Защо не си ми казал?
Как можа да ми го причиниш?
Каза, че никой не ме иска, нали?
И ти ли…
искаш да изчезна?
Къде си? В безопасност ли си?
Много се притеснявам, затова може ли да ми звъннеш?
Къде си? Може ли да поговорим?
Ако не искаш да ме виждаш, поне ми кажи, че си добре.
Добре, ако не искаш да говориш с мен,
просто ми напиши, че си добре.
Поне това ми кажи.
Аз съм.
Каза, че се чувстваш, сякаш сънуваш.
Така се чувствам аз в момента.
Не мога да повярвам, че започнах да се променям.
Чувството не е лошо, дори е хубаво.
Благодаря.
Задето ме наглежда, докато бяхме малки, както и досега.
Ало? - Не мислех, че ще вдигнете.
Д-р Юн, получих съобщението ви по-рано.
Съжалявам, че не отговорих. - Знам.
Сигурно сте много объркана.
И Гу Соджин и Робин се отбиха при мен.
Знам, че не са близнаци.
Аз бях шокиран, представям си какво ви е на вас.
Къде сте? Не бива да сте сама.
Ще си почина малко и ще се върна след няколко дни.
Напоследък се случиха много неща. - Просто ми кажете къде си.
В мотел в Чангън. Няма нужда да се притеснявате.
Добре, звъннете ми, когато се приберете.
Добре.
Той ме защити… и аз го защитих.
Той ме предразположи… и аз го предразположих.
Аз го спасих… и той ме спаси.
Не те ли беше страх сама?
Да не би…
да те беше страх от мен? - Не говори така.
Най-накрая каза нещо.
Помислих, че от шока си загубила способността да говориш.
Все още не съм сигурна какво да правя.
Тогава просто ме чуй.
Остана ли нещо, което не си казал?
Всичко, моето ти и директор Гу ми споделихте…
Да слушам всичко това… - Слушай само мен.
Когато всички ми казват, че съм просто измислица, илюзия…
Ти ми подаде ръка и когато самият аз не се разбирах…
ти ме разбра, без да задаваш въпроси.
Заради това можах да се почувствам истински жив.
Ако съм просто измислица на Соджин, една илюзия…
как би обяснила всички емоции, които изпитвам сега?
И начинът, по който сърцето ми бие, когато съм близо до теб?
Робин беше ли тук? - Да.
Тогава просто ще си тръгна.
Документите на Гу Соджин бяха получени.
Когато баща ти ти е казал, че ако вярваш в себе си,
страхът ще изчезне, страховете ти изчезнаха ли?
Върна ли се веднага към въжето?
Не.
Беше ме страх известно време.
Но си повтарях думите му и продължих да тренирам.
Предполагам съм на същия този етап.
Повтарям си думите в момента.
Докато си ги повтарям… се подготвям да се изправя
лице в лице със станалото преди 22 години.
Сухьон.
И Сухьон.
Нека поговорим откровено за случилото се в онзи ден.
Истината, която съм забравил, и тази, с която не си наясно…
Да поговорим.
Промених се заради теб.
Ти ме накара да се променя.
Върни се. Ще чакам.
Не се опитвай да вменяваш вина за болката…
Така тя няма да се изтрие.
Превод: s.sawyer Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015